Групата на ирисите е огромна. В нея ще откриете както екземпляри, високи 1,2 м, така и джуджета, които едва се подават над земята. Багрите са най-различни, а периодът на цъфтеж е от ноември до юли в зависимост от сорта. Класифицирането е сложно, но основните видове се различават лесно. Двете основни групи са ризомна и луковична.
Ризомна група
В тази група са най-популярните сортове. Ирисите се разпростират хоризонтално чрез удебелено стъбло, което е отчасти или изцяло под земята. Най-често се срещат брадатите ириси - разпознават се по власинките по обърнатите надолу външни венчелистчета. На върха на ризомите се образува ветрило от плоски и широки листа. Брадатите ириси се засаждат скоро след като цветовете повехнат и в ден, в който почвата е влажна. Разположете ги на около 30 см разстояние, като горната половина трябва да остане непокрита; върховете на листата се премахват. Повечето градинари се задоволяват само с брадатите ириси, но ризомната група включва и други сортове. Голобрадите ириси имат гладки външни венчелистчета и ризоми, разположени под повърхността на почвата - засадете на дълбочина 2,5-5 см. При тях разнообразието от размери и форми е голямо. По-долу са описани някои от най-важните. Качулатите ириси са най-малко на брой. По външните им венчелистчета няма власинки, а издигната лентичка от тъкан.
Сортове: Брадатите ириси от своя страна се разделят на четири групи. По-долу е дадена опростена версия на сложната класификация. Високата група (75 см и повече, цъфтят през юни) включва хиляди хибриди. Някои от най-често срещаните са Jane Philips (бледосин), Frost and Flame (бял, червена брада), Top Flight (бананов), Staten Island (златисти вътрешни венчелистчета, червени външни венчелистчета) и Black Swan (тъмнокафяви вътрешни венчелистчета и черни външни венчелистчета). От средната група (45-75 см, цъфтят през май) известни хибриди са Golden Fair (жълт), Arctic Fancy (виолетов и бял) и Black Watch (тъмнопурпурен). В групата на джуджетата (20-45 см, цъфтят през май) са ирисите, подходящи за алпинеума и за предната част на бордюра - Blue Pools (бял, бледосиня брада), Pygmy Gold (жълт) и Gingerbread Man (кафяв, пурпурна брада). Накрая идва ред на миниатюрната група (до 20 см, цъфтят през април) - потърсете И. пумила (10 см). Голобрадите ириси са разделени в много групи. Pacific Coast имат венчелистчета с ефектни жилки и вечнозелени листа. Ще намерите единствено И. иномината и хибридите му. Сибирските ириси са сортове и хибриди на И. сангвинея и И. сибирика. Сортовете са многобройни. По-известните са I. Sibirica Perry’s Blue (син) и Butter and Sugar (бял и жълт). Зимните ириси цъфтят между ноември и март при меко време. Потърсете И. унгуикуларис (И. стилоза) - 22,5 см, тревисти листа, виолетови цветове. Водните ириси имат нужда от влажна почва - И. псеудакорус (жълт), И. кемпфери (пурпурен) и И. левигата (синьопурпурен). От последната група - разни, най-популярен е И. фоетидисима, който се отглежда заради декоративните оранжеви семена. Качулатите ириси са представени от И. кристата (10 см, бледо-лилав, оранжева качулка) и I. Japonica Ledger’s Variety (90 см, бледолилав, оранжева качулка).
Луковична група
Ирисите от луковичната група са по-малки от повечето ириси от ризомната група. Подходящи са за алпинеума или за предната част на бордюра. Цъфтят през зимата, пролетта или лятото в зависимост от вида. Трудно оцеляват през зимата - някои видове са деликатни, а почти всички имат нужда от лека почва с добри дренажни свойства. Не трябва да ги вадите и да разделяте туфите поне четири-пет години след засаждане. Сортовете и видовете от тази група формират три подгрупи. Ирисите Reticulata са популярни джуджета, високи 7,5-15 см; цъфтят през февруари - март. Ирисите Xiphium са доста различни - цъфтят през юни - юли, а стъблата са високи 45-60 см. Цветовете на ирисите Juno - (5-7,5 см) се появяват през април - май.
Сортове: Ирисите Reticulata се срещат много често в алпинеумите. Два предпочитани вида са много ароматни. И. данфордие е с жълти цветове с кафяви петънца, а И. ретикулата е със сини, бледоморави или пурпурни цветове с оранжеви и жълти шарки. Най-известните сортове на И. ретикулата са J. S. Dijt (пурпурен с оранжеви шарки) и Cantab (бледосин с оранжеви шарки). Цветовете им са с диаметър около 7,5 см. I. histrioides Major (син с бели и златисти шарки) цъфти по-рано и с по-едри цветове. Засаждайте тези ириси на дълбочина 7,5 см през септември - октомври. Високите ириси Xiphium са бордюрни растения. Най-ранни са цъфтящите през юни холандски хибриди - популярни сортове са I. Lemon Queen (жълт) и I. Wedgwood (син). Цветовете на английския ирис (И. латифолия) са с диаметър 12,5 см и се отварят малко по-късно. Испанският ирис (И. ксифиум) цъфти през юли със синьовиолетови цветове. Засадете тези ириси през септември - октомври на дълбочина 10-15 см. Ирисите Juno са деликатни и се нуждаят от богата с хумус почва и ярко слънце. Известни са И. бухарика (30 см, слонова кост и жълто) и И. магнифика (бледолилаво и бяло). Садят се през септември на дълбочина 5 см.
Място и почва: За повечето видове е необходима песъчлива почва с добри дренажни свойства; ярко слънце.
Размножаване: Разделете туфите, когато се налага да ги извадите.
Цветовете на ароматния грах (Lathyrus odoratus), които приличат на накацали по стъблото пеперуди, радват със своята чудесна миризма от края на юни. Цъфтежът може да продължи до есента, ако използвате ...
В основните лозарски райони цъфтежът на лозите започва в края на май-началото на юни. По-високата температура в началото на вегетацията може да го ускори. В места с по-хладен климат цъфтежът настъпва ...
За да може цъфтежът им да е обилен и непрекъснат в продължение на няколко месеца, не забравяйте навреме да отделяте увехналите цветове. Тогава растението няма да изразходва напразно сили за образуване...
Малината обикновено не се включва в сеитбооборотните планове, но тя може да се засади на същото място най-рано след 4-5 години. През това време почвата се използва от култури, които ще възстановят стр...